Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová
Posudek: oponenta
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Bc. Lukáš Bublík

Název práce: Humanitní vědy ve 21. století – filozofický rozbor problému (Theologická perspektiva etiky hospodářství v díle Artura Richa)

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Autor práce její cíl charakterizuje nešťastně: prý je jím „analýza fungování čistého a reálného tržního hospodářství s jeho neetickými důsledky...“ (str. 1). Ve skutečnosti se tím zabývá v díle A. Richa Etika hospodářství, nikoli samostatně. To sice u něj nakonec z následujících vět vyplývá, nicméně autor diplomové práce by měl umět napsat, co je cílem práce. A měl si to hlavně dostatečně ujasnit, zatímco z práce je občas zřejmé, že to někdy tak ujasněné neměl, že měl/chtěl jen představit Richův model či teorii.
Pomineme-li tuto autorovu nešikovnost, cíl sledovat Etiku hospodářství A. Richa práce splňuje. A práce parametry možné diplomové práce také v podstatě splňuje.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Zásadním prvkem práce bc. Bublíka je tedy právě sledování a referování jiné práce, té Richovy. Činí tak se všemi svými a vypůjčenými přípravami a doplňky a vlastním Závěrem  na padesáti stranách textu (drobným písmem), přičemž využívá celkově ke třiceti pramenům, ty ale užívá spíše méně; povětšinou jen Richa. 
Referování Richovy knihy, resp. jejích myšlenek a koncepcí, je provedeno v něčem povedeně a v čem nepovedeně. 
Povedená je ta stránka/část výkonu, ve které bc. Bublík referuje, tedy popisuje a parafrázuje myšlenky na mnoha místech zřejmě dostatečně přesným způsobem a v náležitém odstupu; a obecně zřejmě se slušným pochopením a se začleněním do souvislostí, o nichž Rich mluví v knize a které případně autor i sám nějak doplňuje (k Marxovi a jiným). To patří i náročnější a ocenitelné stránce jeho výkonu.
Nepovedené je hlavně to, že to často nedělá dost přesně a dobře. Na mnoha místech z Bublíkova textu opravdu není jasné, zda se jedná o parafráze knihy nebo o jeho vlastní doplňující výklady a úvahy; a že, což je ještě horší, to vypadá, že se s Richovou prací svými výklady chtě nechtě fakticky identifikuje – tak, že míchá jeho myšlenky se svými doplňky, jako středověcí autoři. Místo aby obojí jasně vymezil a držel - i sebe – stále v odstupu, v odlišenosti; jakkoli mu jsou či nejsou určité myšlenky Riche – nebo někoho jiného – blízké (viz bod 5 posudku).
Jinde však odstup udrží a svou pozici vvmezí velice jasně dobře – viz např. str. 4, malý samostatný odstavec a na mnoha dalších dílčích místech. Spíše tedy jen není obecně dost důsledný. 
A občas při parafrázích také dochází k nepřesnostem, k vytrhávání z /nepochopení kontextu - což se projevuje opět na nejasnosti uvedených myšlenek.
Práce nepostrádá určitou náročnost a částečně něco od tvořivosti, teoretičnosti a vlastnoručnosti, ale bohužel v nerozlišené a nedotažené formě.
Vyšší náročnost se projevuje v úrovni operování s pojmy, myšlenkami a texty, text má odborný charakter. Není ale teoretický ani analytický, jakkoli je inteligentní. 
Autor Richovo dílo často prostě percipuje a referuje, než by je zkoumal (kriticky se jen krátce vyjádří v Závěru) nebo opravdu v porovnání s jinými pracemi, přístupy, koncepcemi. Zkoumané dílo sám doplňuje – např. o utilitarismu, o kapitalismu, občasná vlastní menší doplnění – právě ale v nedostatečném odlišení od sebe i Richa.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Práce splňuje formální požadavky, jen někde chybí čárka ve větě, což dojem kazí, ve větě „Morálka je podmíněná etika bezpodmínečná“ (str. 17) to ale přímo vadí. Hrubky asi jen dvě. Občas se stal překlep, což nevadí.  Nadpis 2.4 se přihodil na konec stránky.. apod. Na str. 12 bohužel vypadlo v citaci 31 důležité slovo.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce je přes všechny mé výhrady inteligentní a do oblasti humanitních studií patří. Patří i k obhajobě a, soudím, i k obhájení. Škoda, že se autor při svém nadání a ambicích nenaučil dobře řemeslo. Téma není snadné a Richova kniha není krátká ani vágní a na dobré zpracování je opravdu poměrně velkým soustem. Autor se v něm utopil, diplomka je představuje „natráveně“, ale nestráveně. Na zvolené sousto autor ještě není dost vytrénovaný a kriticky a teoreticky myslící a neuměl si s tím poradit tak, jak by bylo při menší náročnosti možné. Přesto je třeba jeho výkon i ocenit.
Autorův výkon přitom slouží, jak to ale často a podle mne správně bývá, prostě hlavně autorovi, jeho zpracování a osvojení problematiky. A případně dalším čtenářům, kteří by nechtěli číst přímo Richa (já bych ale o dost raději přesněji přečetl Richa). Je snad autorovi dobrým základem pro přesnější práce budoucí.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Práce v mnohém překračuje standard jiných prací, ale vyšší ambice autora a rovina jeho práce si také žádá důslednější kritiku a upozornění.
K námitkám – dokonce skuteně i v obsahovém smyslu - proto lze začít první větou textu (kterou bych méně vybaveným a také méně ambiciózním studentům odpustil): Komu autor adresuje „Dříve, než si vysvětlíme, co v základní míře hospodářství představuje…“ - ?  Takto začíná diplomová práce??
A pak NĚKDO – nevíme z textu, zda Bublík nebo Rich – poučuje, že hospodářství „se snaží zaplnit nedostatkové mezery v životě člověka“ a dále, že „základem hospodářství jsou nedostatkové statky“. – Moje mínění je, že ne čtenáři, ale SOBĚ SI pan Bublík OSVOJUJE určitou terminologii, východiska a teorie, ale naneštěstí o tom neví. Neví, že musí sledovat Richovo budování terminologie a až z pochopení potom přesně reprodukovat, pracuje „naivně“, s čímsi jen zdánlivě hotovým. Ne vždy dostatečně nerozlišuje inspirace a modely, modely a skutečnost (jakkoli rovněž hypotetickou) a své myšlenky. Když už autor chce přesněji představit určitý model nebo výklad, musí se naučit sledovat nebo vysledovat (a  interpretovat) přesný obsah pojmů a stavby modelu – a umět to oddělit od sebe – i od jiných, včetně čtenáře jeho práce. Pan Bublík sice vidí definici, cituje dokonce od Richa definici – str. 3 citace 1 – ale neví, že je to definice (Bublík si tuto definici necituje jako definici něčeho, ale vypomáhá si jí ve svém nepřesném výkladu o roli hospodářství; bohužel, znovu přitom není jasné, co je jeho výklad a co parafráze Richa).
Čili Bc. Bublík ještě ne dost pochopil roli vymezení pojmů – a do jisté míry s těmito rozlišeními neumí pracovat. Jenže práce pak není seriózní a všechna tvrzení jsou vágní a nakonec skoro bez ceny. Stejně jako jeho výklad Richa tehdy, když v něm není rozlišitelné, co je Rich a co je Bublík. Je to jako když si zčásti vzdělaný barbar z rozbitých římských chrámů staví domek – byť docela pěkný.
Přitom by často stačilo, kdyby jen užil odstup „podle Richa“. Jistě by to pak ale stále chtělo přesnost referování. Čtenář diplomky by pak sice také z textu viděl, že tu musí docházet k Bublíkovu zkreslování, ale viděl by i to, že Bublík bere částečně odpovědnost za své zpracování na sebe. To ještě není plná odpovědnost, ale je lepší než nevědomé ztotožňování Richa a Bublíka.
Tím tedy vůbec nechci říci, že je vše bez ceny a že Bublík nic neumí. To ne, někde a v mnohém si počíná dobře. A do jisté míry s něčím umí pracovat – v tom, jak v podstatě slušně strukturovaně téma rozvíjí, např. právě tady na počátku textu. I když  možná zůstává otázkou, nakolik je to jeho dovednost a nakolik Richova (odkaz č. 2 ukazuje spíše na Richa; ale opět tu autorství není zcela rozlišitelné). To se stává v textu i dále – i dobrá strukturovanost patří zřejmě spíše Richovi.
Ve smyslu této mojí kritiky ještě upozorním na první větu článku 2.2. na str. 3: „Jestliže tedy hospodářství slouží k uspokojení potřeb lidské existence, je bezpochyby jasné, že jednání člověka se bude orientovat na maximální užitek“. – Tak opravdu nevím, jak uspokojení potřeb lidské existence souvisí s nějakým maximálním užitkem. Když nevím, co se míní tou lidskou existencí a co užitkem, natož „maximálním“. Pan Bublík o tom spíše moc neví a evidentně zkresluje významy i parafrázi z Richa. Pravděpodobně právě v souvislosti s vytrhováním Richových tezí z jeho kontextu a zasazováním do neujasněného kontextu/celku Bublíkova myšlení.

Nebudu dále pihňat každou stránku, které by to mnohé potřebovaly, pokud by o to někdo stál. Mnoho studentů dělá stejné chyby. Ale nepracují s takovými ambicemi, tak to tak nevadí. Zachytím jen několik momentů:

Na str. 19 „devastace životného prostředí“ „skočí“ do textu jako… asi jako démon na motorce (bůh na stroji).
Citace jiných autorů na str. 15 jsou, předpokládám a snad do státnic dohledám, uvedeny také/původně v Richovi.
Reference Kanta (předpokládám opět z Richa a z odkazovaného Kanta) na str. 17 není úplně ok, výslovně určitě ne „spor mezi ´étosem´a ´étosem´“. 
Autor by měl ve vztahu k etice rozlišovat i chování a jednání.  
M. Buber vyrůstal ve Vídni, ale rakouský (str. 19) je asi jakoT.G. Masaryk. 
Neakceptuji formu a i jako závěr z přechozího textu, že „Z toho, co jsme zde teď řekli, je jasné, že individualismus a kolektivismus jsou dvě základní pochybení v chápání lidské existence“ (též str. 19). 
Škoda, že autor nevymezil pojmy a nevyložil lépe „vztah Ono a ekologického světa“ (str. 20). 
A před průmyslovou revolucí měla práce pro dělníka „půvab“? (str. 23)
Autor měl nějak uvést a přesněji zpracovat tvrzení, kterým uvedl část 4.2. (str. 25): „Věcně přiměřené jde ruku v ruce s lidsky přiměřeným.“ Zase je to démon na motorce. 
Na téže stránce jsou „struktury společnosti (instituce)“ označeny za „falešné věcné zákonitosti“ oproti přírodním zákonům a dokonce věcným zákonitostem ve smyslu efektivnosti, konkurence a plánování. – Tak (já) tomu říkám nepráce s definicemi a zmatek nad zmatek. Naštěstí ale jinde v textu je situace trochu lepší, resp. tak nebije do očí.

Na str. 26 opět do děje skáče – evidentně vytržené z původního kontextu - životní prostředí. A hlavně s částí 4.2.1. nové, leč bez kontextu bohužel nakonec jen blivné tvrzení, že „Z lidské zkušenosti vyplývá, že základními existenciály člověka by měla být humanita z víry, naděje a lásky“ s následujícím „Právě tyto existenciály jsou kořeny přiměřeně lidského“.  – Nezbývá k tomu než říci: Tak to jsme rychle dostali řešení všeho.  A škoda, že pan Bublík neumí dostatečně „pracovat“ s Richovým precizně stavěným textem, ale trochu spíše vlaje za ním. Posvátné věci jsou pak vykládány bez potřebné citlivosti a není to dobré k ničemu dobrému.
Autor měl být opatrnější i tehdy, když pak psal, že „… Rich v návaznosti na Karla Marxe vidí, že zlo je ve společnosti dáno rozporem mezi esencí a lidství a existencí člověka“; Marx nebyl tomista ani existencialista, i když ve filozoficko-ekonomických rukopisech měl motiv, který byl řečenému PODOBNÝ.
Nechci či nemohu komentovat další, dogmaticko-teologické výklady, jak je při jeho práci s textem Bc. Bublík parafrázuje z Richa. Soudím z nich jen, že opět zde reprodukce ne úplně dobře sleduje předlohu, i když zároveň něco z ní „chytá“. Na použití pojmu „maximy“ v následující etické části je opět vidět jak určitá kvalita, tak nedostatky: pojmy sem „spadly“, práce s vymezeními a kontextem není dostatečná. Přestože má i jistou kvalitu.

Otázka: V čem je podle autora intence formovat hospodářství na základě „víry, naděje a lásky“ odlišná a v čem stejná od intence formovat je na základě „osvobození pracujícího lidu“ a marxisticko-leninské IDEOLOGIE?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

„Dobře“, úplně bych se nebránil, i když s výhradami, ani případnému „velmi dobře“.

Datum: 	7.5.2013							Podpis: