Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová 

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího

Práci hodnotil(a): Mgr. Daniela Blahutková, Ph.D.

Práci předložil(a): Bc. Pavlína Brůjová

Název práce: Emancipační ideje českých spisovatelek 19. století (Světlá, Krásnohorská, Nováková)

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Práce si klade za cíl představit souvislost života a díla Karolíny Světlé, Elišky Krásnohorské a Terézy Novákové se snahami a idejemi rozvíjejícího se ženského hnutí. Práce svůj cíl naplňuje, byť je více prostoru, než by titul napovídal, věnováno výkladu širšího historického kontextu rozvoje ženského hnutí v Čechách. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce sleduje svůj cíl ve třech oddílech, věnovaných postupně obecnějšímu nárysu vzniku a vývoje ženského hnutí v 19. století, podporovatelům tohoto hnutí mezi etablovanými mysliteli a spolkové a publicistické činnosti Světlé, Krásnohorské a Novákové. Už první, obecnější část, ozřejmuje aktivity a intelektuální vliv sledovaných spisovatelek (zejm. v rozvoji ženských spolků ve 2. polovině 19. století). Ve druhé části se autorka soustředí na myslitele, jejichž ideje spisovatelky znaly, event. i samy popularizovaly (Mill, Masaryk). Třetí část podává jakési medailony spisovatelek a představuje významnější publicistické texty, argumenty, témata, s nimiž už v 60. letech 19. století vystupovala Karolína Světlá, v 70. a 80. letech Eliška Krásnohorská a počátkem 20. století Teréza Nováková. V závěrečné rekapitulaci se autorka snaží přehledně shrnout, jakým vývojem prošlo ženské hnutí v 19. století a jak činnost a publicistika sledovaných spisovatelek a představitelek tří generací ženské emancipace v Čechách tento vývoj podněcovala i dokumentovala.
Je třeba říci, že text je silnější tam, kde autorka podává obecnější výklad o epoše, vývoji ženského hnutí a aktivitách sledovaných žen (přitom prokazuje orientaci zvláště v širokém okruhu dnešní genderové literatury); v práci s dobovými texty je místy cítit  podléhání jejich dikci a obtíže dostat se nad rovinu pouhé parafráze. Není komentován výběr představených publicistických textů (proč jsou např. u Světlé oba vybrané texty z r. 1867?) a je vidět, že autorka měla přístup jen k části pramenné literatury. K poslednímu je však třeba dodat, že výběr představených publicistických textů je pro sledované téma proveden účelně a koresponduje s duchem sekundární literatury, v níž se diplomandka dobře orientuje. Daří se jí ukázat, jaké ideje a argumenty sledované spisovatelky do ženského hnutí vnášely a jak se podílely na jeho vývoji.  

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formální náležitosti práce jsou převážně v pořádku. Jazykový projev je solidní, byť se místy objevují zjednodušující, neobratné formulace (např. 27: „Církev považovala manželství jako prostředek k rozmnožování a prevenci chtíče“; 47: Dále autorka interpretuje Byronovu poezii jako svobodomyslnou v kulturách, které zažívají národní nesvobodu.“ 62: „Ženský svět měl proto sloužit k reflexi ženy“...) Kapitola 2.2.2 je zbytečně krátká. V poznámkovém aparátu zůstaly drobné formální chyby: 1) u příspěvků ve sbornících či souborech statí se stránkování uvádí až na konci bibliografického údaje, nikoli tak, jak to dělá autorka, 2) u některých odkazů na starší periodika chybí stránkování (např. pozn. 169-173, 203-208).

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Celkově práce působí přesvědčivě. Silnou stránkou je především zachycení širšího horizontu zkoumané problematiky a orientace v aktuálním genderovém bádání o počátcích ženského hnutí v Čechách. Obraz doby, života a snah sledovaných spisovatelek o emancipaci ženy je podán se zájmem a bohatě. Práce s publicistickými texty spisovatelek je méně zdařilá, ovšem přinejmenším jako ilustrace toho, o čem pojednává obecnější výklad, má hodnotu. Cením si solidní práce s rozsáhlým materiálem a samostatného, mezioborového pojetí tématu.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

V kap. 4.2.2 dlouze referujete o obsahu textu Ženská otázka česká (1881). Mohla byste stručně shrnout hlavní teze, které tu Krásnohorská obhajuje, a vysvětlit rozdíl oproti textům Světlé ze 60. let 19. století?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

velmi dobře ()

Datum: 	24. 5. 2016					Podpis: