Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová 
Posudek: vedoucího
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Bc. Jakub Kratochvíl
Název práce: Pojetí člověka v Gestalt psychoterapii

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce Bc. Kratochvíla bylo, i když to neuvádí, posbírat z literatury o gestalt psychoterapii (píšu s malými g i p, i když varianta s velkým G a malým p je rovněž přípustná; nadále budu ale uvádět jen GT) jednotlivé části, které poskládány do celku vytvořily by nakonec obraz člověka, jak jej pojímá GT. Zčásti se to autorovi podařilo a v tom je cíl jeho práce pro její účely přijatelně splněn.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):
Práce byla obtížná v tom, že předloha pro její koncepci v GT literatuře neexistuje a autor musel sám pracně části celku hledat a formulovat. Nicméně ve výsledné podobě, v jaké ji autor předložil, není nakonec příliš náročná, leda jistou kvalitou abstraktního myšlení. I literatura, kterou autor použil (asi dvacet pět titulů knižních, česky vydaných, a devět slušných zdrojů internetových, takřka výhradně cizojazyčných) není dostatečně vytěžena. Výsledek je sám poněkud ne-gestaltový, protože nemá dobré a jasně vyrýsované „tvary“ a body, autor je stále ještě do nějaké míry na cestě, stále ještě sbírá a ujasňuje věc sám sobě. Díky autorovu hledání a úsilí se ale dá práce přece jen do jisté míry označit za tvořivou - a určitě za samostatnou, i když ne příliš dokonale. Na druhou stranu se totiž autorovi nepodařilo dostatečně roviny pohledu na člověka prozkoumat a zachytit a pojmout, natož zpředhlednit. Po uvedení do obecné problematiky psychoterapie autor postupně uvádí zdroje GT a posléze přechází k vlastnímu tématu, trochu jej však utápí a ztrácí v jeho jednotlivých zachycených momentech.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Práce by byla po formální stránce převážně velmi dobrá, ale kazí ji bohužel hned v názvu chyba v užití velkého písmene, a v obsahu také fakticky sice ne nesprávná, ale bohužel ne dobrá věc – přílišná velikost písma určená podle normy. Autor postupoval podle vzoru, zveřejněného FF ZČU v Plzni, avšak na stránku se pak vejde méně věcí a výklad se tím trochu rozbíjí a ztrácí. Pravda je, že se to nedá autorovi vytýkat; ale fakticky to jeho práci poškozuje, což by gestaltista možná uviděl a změnil. Zároveň by textu bylo prospělo další rozčlenění na menší části podkapitol. Sama práce je však převážně napsaná na spíše vysoké myšlenkově–abstraktní úrovni a má, myslím, minimum formálních chyb, což bych ocenil. Zase trochu nešťastné je, že i na dobře viditelném konci seznamu literatury krátký text posledního řádku u mnoha titulů rozložil na celý řádek (což ani neodpovídá jiným předchozím titulům, takže to je i nejednotné). Grafickým pojetím/výsledkem tedy autor, bohužel a ke své škodě, mnoho praktického porozumění pro gestalt neprojevil.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):
Práce ve mně budí smíšené pocity. Není dost uspokojivá (chce se mi jí doplňovat), ale zároveň je ve své podobě dosti kompaktní a kvalitní. Určitě chci ocenit nesnadnou, a v jisté (bohužel spíše až závěrečné) fázi usilovnou práci studenta, který se snažil bez vzoru a zkušeností vypořádat se sestavením obrazu, který nikdy neviděl a teprve jej tápavě objevoval. Na druhou stranu věřím, že kdyby se do problematiky pustil vážně již dříve, dospěl by dále, tam, kam měl; a vím, že na nedostatku mám jako vedoucí také část podílu.  Nyní už vím, že se jedná o obtížné téma pro člověka, který nemá potřebné teoretické zázemí ve studiu člověka, filozofie nebo psychologie, a který nemá ani dostatečnou sebezkušenost. Zároveň myslím, že autor přece jen svoje znalosti a dovednosti dostatečně nezhodnotil. Práci na dané téma napsal; ale o pojetí člověka se z ní mnoho nedozvídáme, jen dílčí momenty, které by potřebovaly usadit, doplnit a opakovaně promyslet, a to jako odpovědi na mnoho otázek. Ty ale člověku nabídne spíše zkušenost, než knihy. Přesto: je možná třeba ocenit právě nesnadnou práci, se kterou autor, přestože dostatečně uspokojující obraz člověka nepodal, zvládl a spojil velké množství řadu nezvyklých a možná náročných představ, obsažených v GT, a napsal text myšlenkově na velmi slušné úrovni,
 
5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):
Práce obsahuje drtivou většinu převážně dobrého – i myšlenkově dobrého – textu. Přesto zbyly určité „faux pas“:
„Kontakt s okolím“ se dle gestaltu principiálně nemůže dít „prostřednictvím světelných nebo zvukových vln“ (str. 40, poslední řádek), protože gestalt vychází z fenomenologického vědomí, nikoliv z přírodovědeckých konstrukcí, i když je může příležitostně pro ilustraci užít. Špatné je, když jsou tyto „vlny“ položeny „vedle“ „tělesnosti“. 
Ne moc dobře a gestaltově je řečeno „organismus vyžaduje změnu gestaltu na věc nebo činnost, která je aktuálně důležitější“ (str. 37). Sama uváděná změna je prostě změna gestaltu: místo gestaltu naplňování potřeby úniku ve vědomí a v jednání převáží gestalt naplnění potřeby pít (zatímco první se „přesunul“ do „pozadí“ druhého).
Myslím, že by obhajobě práce prospělo, kdyby autor stručně shrnul rysy svého obrazu člověka podle GT.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
Nakonec asi nejspíše „velmi dobře“.

Datum: 	25.5.2012						Podpis: