Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: bakalářská 
Posudek: vedoucího
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): René Navrátil
Název práce: Lze filozofii A. Schopenhauera označit za pesimistickou?

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):
Cílem práce bylo prozkoumat Schopenhauerovu filozofii tak, aby bylo možno zodpovědět titulní otázku práce, případně ujasnit, v jakém smyslu – v závislosti na tom, co je chápáno jakožto pesimismus - je odpověď na ni kladná a v jakém záporná. Tohoto cíle bylo úspěšně dosaženo.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):
Autor nejprve správně pojednal o možných variantách vymezení pesimismu - čili otevřel samotný problém, co to obnáší a jak věci rozumět. Dobře rozvinul předběžné úvahy o souvislostech a kořenech pesimismu; a teprve potom pojednal o samotném Schopenahuerovi (dále zkracuji na S.). O jeho životě, přičemž příkladně pro jiné práce vybral to, co S. mohlo ovlivnit směrem k pesimismu nebo i jiným stanoviskům. I představení S. filozofie a jeho myšlenek není samoúčelné, ale vhodně podřízené tématu. Částečně samostatně, částečně s podporou i v polemice s dalšími autory prokazuje, že S. názor určitě není vyhraněným pesimismem  - či dokonce vůbec není pesimismem. Ve zbytku práce ještě krátce pojednává o stoicích, epikurejcích a o budhismu a existencialismu pro srovnání se S.; také o J.J. Rousseauovi jako S. předchůdci a také o vlivu S. na Z. Freuda a F. Nietzscheho - opět i pro srovnání. Tato srovnání jsou o sobě v obecnosti dobrá, ale jejich přemíra práci trochu zbytečně rozmělňuje, zvlášť když vychází ze sekundární literatury. A když potom ještě přichází uzavření práce shrnutím, v němž autor zodpovídá z práce své „tři výchozí teze“.
Práce je tedy metodicky a obsahově zvládnuta samostatně téměř příkladně, přičemž autor se opírá jak o původní prameny, tak o druhotné zdroje, s nimiž pracuje do jisté míry i tvořivě. Práce má tak i určitý teoretický odstín, ústící ve formulované stanovisko nejen ohledně S. možného pesimismu, ale vůbec i vymezení pesimismu. Seznam literatury je slušně obsáhlý, k samotnému Schopenhauerovi je z toho ale něco přes její třetinu. Přílohy práce nemá.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Po formální stránce je práce velmi pečlivá a prakticky příkladná, obsahuje naprosto vzácně chyby či spíše přehlédnutí v užití čárek.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):
Jak uvedeno, práce je z více stran příkladná, přesto váhám ji schválit za příklad úplně. Jednak je, jak uvedeno, trochu přetížena a rozmělněna dalšími srovnáními a i tím, co se v nich opakuje; stává se, myslím, velmi mírně „upovídanou“ - a finalizaci by bylo asi prospělo spíše trochu škrtání. A jednak přes to, že práce je nesporně zčásti samostatným filozofickým výkonem, ulpívá trochu na samotné titulní otázce. Její „řešení“ je dobré jako analogie „vědeckého postupu k řešení“, jak se nyní často žádá i od filozofie. Ale ani to, ani apologie nejsou smyslem filozofie; tím je spíše rozebírání, myšlení, porozumění věci. Práce však nakonec obsahuje všechny tři zaměření. Ale nakonec bych ji rád jako příklad zároveň s určitými výhradami používal, dovolí-li autor.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):
Srovnání A.S. a J. J. Rousseaua, které přebíráte z Dienstaga, je zajímavé. Stálo by možná za větší pozornost, samozřejmě pro samostatnou práci.  Avšak podobně jako srovnání s dalšími mysliteli, které zde uvádíte, není metodicky úplně uspokojivé jen „vyzobat“ shodné prvky a pomíjet rozdíly; resp. je lépe uvědomit si a mapovat, jak pravděpodobně každý myslitel z určitého hlediska může být označen do nějaké míry za pesimistu a do nějaké za ?progresivistu? (co byste položil za opak pesimismu?).  A že „pesimismus“ je „jen“ jedna z více nálepkujících polarit, pomocí kterých můžeme mapovat místo každého myslitele mezi ostatními, nebo, lépe (řekl bych) prostě vyložit jeho myšlenky bez velkého důrazu na takové nálepky. 
Bylo by možné podobně, bez akcentu na nálepky, jen krátce a selektivněji přednést Vaše závěry (shrnutí) z práce?
Jinak k práci nemám otázek.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
Výborně.

Datum: 	26.5.2012						Podpis: