Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: bakalářská

Posudek: vedoucího 

Práci hodnotil(a): Kryštof Boháček, Ph.D.

Práci předložil(a): Kateřina Bromová

Název práce: Politické myšlení Platóna a Sókrata

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce je rozbor politické filosofie v Platónových dílech Apologie a Ústava. Dále pak autorka tento generální záměr specifikuje způsobem, který dává tušit, že se spíše bude jednat o interpretaci zmíněných Platónových dialogů na obecně politicko-společenském pozadí. Onu vysloveně politickou linii se tak podařilo udržet jen ČÁSTEČNĚ.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce má v zásadě tři části. První je věnována pokusu o reflexi společensko-politického pozadí Sókratova i Platónova myšlení. Práce mnohdy sklouzává spíše do žánru historické biografie až medailonku, na to ovšem autorka samozřejmě nemá potřebný background. Vcelku lze říci, že se autorka v této části neobratně snaží o jistou psychologicko-sociální charakteristiku jakožto externalistický výchozí bod výkladu politických nauk Platóna a skrze jeho texty i Sókrata (srov. metodickou pasáž na samý závěr práce, s. 50!)
Ve druhé části se autorka věnuje důsledně pouze Obraně Sókrata čili Apologii, v níž spíše než politickou nauku řeší tzv. sokratovskou otázku. Postup výkladu je průzračně prostinký a postupuje lineárně od jedné řeči ke druhé, spíše než o výklad se jedná o souvislou parafrázi textu. Zklamaný čtenář se nicméně dočká jisté reflexe v kapitole enigmaticky pojmenované Pojednání, která uzavírá sokratovskou část práce. Bc. diplomantka si zde s oporou vcelku rozumné sekundární literatury klade zejména otázky související se Sókratovým odsouzením, čímž de facto zodpovídá část konkrétních, v úvodu formulovaných otázek (zejména zda měla situace Sókratova soudu, s přihlédnutím k dobovému politickému kontextu, nějaké dobré řešení).
Ve třetí části se ovšem setkáme s výpisky z Politeje neboli Ústavy, opět lineárně pojatými, takřka stranu po straně parafrázujícími vnější, tedy dějovou, nikoli vnitřní či dramatickou nebo formální rovinu textu. Na rozdíl od kapitoly věnované Apologii nás tím zde autorka „mučí“ na třinácti stranách, což je tedy záležitost pro otrlé povahy. Srovnáme-li s dobře dostupnými Hoškovými úvodními synoptickými přehledy, přínos je nulový. Opět nicméně přichází Pojednání, tentokráte nepoměrně kratší, což vynikne zvláště vzhledem k nekonečnému převypravování všech desíti knih. V této reflexivní pasáži autorka dává najevo, že přeci jen zná různé možnosti čtení a rozdílné přístupy, jako např. Martu Nussbaumovou nebo Karla R. Poppera. Bohužel zůstává tentokrát již u zcela enigmatických odkazů, přece jen nicméně zvedajících celkovou relevanci práce. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Kromě některých chybných koncovek (typicky západočeské Popperovo interpretace, s. 48) je formální stránka vcelku přijatelná. Bibliografie by ovšem měla být rozčleněna na prameny a sekundární literaturu. Ze zahraniční odborné literatury autorka pracuje alespoň se standardní akademickou Guthrieho příručkou, která je všeobecně respektována. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Z práce mám dojem značně rozpačitý. Je třeba poctivě předeslat, že autorka původně chtěla práci psát pod jiným vedoucím (katedra politologie) a byla mi přidělena, aniž by měla nějakou zásadnější zkušenost s mou výukou nebo se vůbec nějak systematicky věnovala antickému myšlení. To se samozřejmě ukázalo jako obtížně překonatelný handicap: odborná práce s Platónovým textem je obtížně metodicky zvládnutelná i po semestru systematické průpravy, natož bez ní. Nemluvě o kulturních a jiných souvislostech. I pro politologa ovšem autorka pod pojmem politická nauka od počátku chápala něco obtížně uchopitelného a definovatelného.
Dalším kamenem úrazu bylo, že autorka nespolupracovala podle podmínek v zadání a neměl jsem tedy možnost ji systematicky vést hned od podání přihlášky k bc. tématu v minulém LS. Nepřipadám si tedy tak úplně jako vedoucí, přinejmenším ne v tom smyslu, jak si spolupráci s diplomantem představuji a běžně ji provádím.
Práce má vysloveně školský charakter, originalita žádná. Pokus o reflexi zvláště u sókratovské kapitoly je samozřejmě světlým místem, stejně jako úvodní pasáže odkazující k Bleickenovi. Oproti původní verzi je zde přeci jen patrné podstatné zlepšení.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři): 

V jakém vztahu k politickým naukám Sókratovým jsou biografické úvahy o Sókratovi a ženách, možných dvou manželkách a jménech dětí?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl):    DOBŘE

Datum: 		17. V. 2012						Podpis:  Kryštof Boháček, Ph.D.