Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová / bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího / oponenta

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): PhDr. Daniel Špelda, Ph.D.

Práci předložil(a): Adriana Frouzová

Název práce: Koncepce přirozeného stavu v novověké filozofii

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Frouzová charakterizuje svou práci takto: „Jak je již zřejmé z názvu, tato práce pojednává o přirozeném stavu“ (s. 6). Konkrétně se Frouzová zaměřuje na pojetí přirozeného stavu u Hobbese, Locka a Rousseaua. „Cílem práce je vysvětlit vztahy jednotlivých teorií přirozeného stavu každého z nich v návaznosti na jejich teorie společenské smlouvy“ (s. 6). V první kapitole se Frouzová pokouší představit stručné dějiny ideje přirozeného stavu od antiky po novověk. V dalších třech částech se postupně věnuje Hobbesovi, Lockovi a Rousseauovi. Všechny části mají jednotnou strukturu a soustředí se zejména na výklad přechodu od přirozeného stavu k občanskému pomocí společenské smlouvy. Cíl práce takto byl ovšem naplněn jen částečně. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce Adriany Frouzové má mnoho negativ a jen málo pozitivních rysů: mezi ně snad patří jakási snaha o systematický a metodický přístup, který se projevuje v uspořádání jednotlivých kapitol. 
Mezi nedostatky práce patří: a) využívání zcela nevhodné literatury – především vysokoškolských skript určených pro studenty nefilosofických oborů (Dorotíková, Rázková, Valeš). První část je koncipována víceméně jako výpisky z těchto skript a z jednoho konferenčního sborníku, který se Frouzové dostal do ruky (Pojetí člověka v dějinách a současnosti filosofie). Přehled politického myšlení starověku a středověku pak působí téměř jako parodie. Zcela schází využití nedávno vyšlých Dějin politického myšlení II (Praha 2012); b) zahraniční literatura (zejm. „companiony“ k Hobbesovi a Lockovi), je využívána jen jako zdroj životopisných informací; bohužel opět až s náběhem k parodii: „Jeho (Hobbesův – D. Š.) otec nevedl moc dobrý život, často to vypadalo, že strávil více času v pivnici, než v kostele“ (s. 15); o Rousseauovi Frouzová píše: „Po návratu do Paříže se velice změnil jeho osobní život, potkal matku svých pěti dětí, všechny však nakonec skončily v sirotčinci“ (s. 28); c) výklad, který se opírá o nevhodnou literaturu, pochopitelně nemůže být zdařilý – a také tomu tak není. Přehled teorií přirozeného stavu a společenské smlouvy, který Frouzová nabízí je velmi povrchní a spíše se blíží pouhému referátu. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Jazykový projev Adriany Frouzové není brilantní. Místo komplikovanějších větných struktur volí mnohdy raději krátké jednoduché věty řazené za sebou – činíc tak patrně se znalostí hranic svých formulačních schopností. V práci se bohužel objevuje řada chyb v interpunkci a v psaních velkých písmen (s. 12, 22 et passim). Ani citace nejsou bez nedostatků. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce Adriany Frouzové je špatná: působí na mě jako odbytá, sepsaná narychlo a z čiré povinnosti. Podle mého soudu je dokonce na samé hranici obhajitelnosti: Pokud se Frouzové podaří uspokojivě zodpovědět položenou otázku, navrhuji hodnocení dobře. 

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Co říká Hobbes o přirozených zákonech, kolik jich je a jakou funkci mají v jeho teorii? 

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
Dobře

Datum: 								Podpis:
8. května 2013