Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: bakalářská
Posudek: vedoucího
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Simona Vallová

Název práce: Láska a závislost – filozofie a psychologie lidských vztahů

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce podle zadání – protože v práci autorka cíl neuvádí - bylo srovnání vybraných filosofických a psychologických pohledů na lásku a odlišení lásky od pouhé závislosti jednoho člověka na druhém. Autorka se poměrně obsáhle zabývala láskou, a to v neujasněně rozmanitém a trochu entuziastickém pojetí. Nevěnovala se prakticky tématu závislosti. Nicméně práce nesplňuje podmínky pro úspěšnou bakalářskou práci spíše z důvodů dosud nedostatečné schopnosti autorky rozlišovat mezi různými informacemi.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce obsahuje přes padesát stránek textu a vychází z dvaceti šesti různě pojatých zdrojů a nemálo také z autorčiných úvah a lehkých přesvědčení. Autorka není ke zdrojům moc kritická, jen místy se naučila používat jejich informace a myšlenky snad s jistým mírným formálním odstupem; povětšinou jim však dost propadá. Teoretickou práce není, není ale určitě ani kompilací. Je vlastní prací, a to zejména v tom, že je nesena – a místy kvalitativně povznesena a místy „podnesena“ – vlastní zaujatostí a důvěrou autorky v její vlastní intuice nebo spíše rychle nabytá přesvědčení. Není vlastní prací tam, kde autorka prostě důvěřivě přepisuje informace ze svých zdrojů (viz  - jen pro příklad, je toho mnohem více - rozsáhlé pasáže na str. 11). 
Autorka často a celkově dostatečně nerozlišuje kvalitu či hodnotu zdrojů a zpracování. Např. informace jako z bulvárního „Blesku“ vykládá stejně jako informace přímo z textu filozofa nebo z přednášky – interpretace - o něm (viz str. 2, kapitola 2.1: Milostný život ve starém Řecku; její populárně-efektní, ale nic neříkající začátek; též zde bod 5. posudku). Nerozlišuje také např. mezi „důležitostí“ informací o roli vztahu rozumu nebo „bílého koně“ k „černému“ v lásce u Platona a/nebo rolí „velikosti muže a ženy k sobě“ v „lásce“ u Schopenhauera  (str. 20) a dále tím, v jaké poloze nebo s jakou antikoncepcí se uskutečňoval sexuální akt u Římanů (str. 11) (a to ještě vůbec ji nenapadne uvažovat o tom, zda vždy a u všech, popř. u kterých ano a u kterých ne). Toto jsou ale jen příklady mnoha takových nerozlišování. Není např. žádný důvod, kromě opisování od Gallána, proč se v práci zmiňovat o vlivu Římanů na Španěly (str. 9). Ovidius (na str. 12) by asi zaplakal nad tím, co z jeho básnického pojednání o lásce nakonec reprodukuje studentka humanistiky díky Gallánovi na začátku 21. století. Podobně Feurebach by těžko přijal výklad, že „lásku pojímá jako prostředek k dosažení přesvědčení existence objektů mimo mne“ (str.21). Atd.

Autorka se u nějakého tématu nebo autora bohužel často spokojuje s jedním zdrojem – a pak jde dál k dalšímu tématu a jinému – i charakterem jinému - zdroji. Také nemá ujasněná vymezení či pojetí základních pojmů (láska jako sex, láska jako rodinná nebo společenská hodnota, láska jako romantický nebo přátelský nebo vášnivý nebo jiný vztah) nebo nějaký systém přístup, rozlišení zdrojů, témat, přístupů, informací relevantních vůbec -  anebo k nějakému cíli práce… atd.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Práce převážně dobře splňuje požadavky na formální úpravu. Jen spíše vzácně a příležitostně obsahuje nedostatky, jako je hrubka (např. str. 11, 6. řádek zdola),  zapomenuté písmenko (např. „Platinský pahorek“ – v citaci 22 na str. 10) nebo chybějící čárku ve větě nebo zbytkově zkratovou větu (např. v Úvodu na konci prvního odstavce).

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Autorka své dílo vyprodukovala velmi samostatně a bohužel s tím také nekvalifikovaně, ba při své energii nebezpečně nekvalifikovaně. Když jsem se k němu před termínem odevzdání na svou žádost dostal, mohl jsem už jen poradit víceméně více opatrnosti; teprve v hotové verzi vidím, jak neutěšená je výsledná práce. Nechci takové dílo do knihovny jako obhájené – a nechci tam také u něj v této jeho formě figurovat jako vedoucí takové obhájené práce. Naopak jako vedoucí požaduji její přepracování – a tím také určité dovzdělání autorky.
Přesto chci také ocenit dvě stránky této práce, která není zcela zavrženíhodná, nýbrž snad spíše jen začátečnická. Jednou je autorčin zájem a energie, se kterými se dílu evidentně věnovala a napsala více stránek, než je třeba. Škoda, že tuto energii neuměla nasměrovat i ke kritičtějšímu uvažování, konzultacím a snaze skutečně studovat a chápat. Druhou je to, jak místy projevuje inteligenci a dosahuje víceméně potřebných dovedností. Bohužel nedostatky tato místa strhávají sebou - jako kalný proud rozvodněný proud řeky jednotně ničí různá říční zákoutí. Na obnovu po potopě budou třeba ještě nějaký čas a práce.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1.	Jak jde podle autorky dohromady na jedné straně tvrzení E. Gallána, že „Řekové chápali lásku jako tělesné vzrušení, touhu souložit, vydráždění a sexuální hlad“ (str. 3) s tím, co reprodukujete z Platonova Symposia o „Obecném Erotovi“ a „Nebeském Erotovi“ (str. 7) a jejich „funkcích“, případně o Erotu sokratovském, který je také evidentně obsažen v Sokratově výkladu ve Faidru?  Opravdu myslíte, že Sokrates v něčem s Lysiou souhlasí? A jaký vztah mají tyto druhy Erota k tomu, co bylo zájmem a cíle Vaší práce?
2.	Což opravdu nerozlišujete ve Faidru různost obsahu a smyslu dvou řečí Sokratových???? Proč (jinak) je spojujete do jednoho sdělení?? 
A více opatrnosti by chtělo i nakládání s dalšími shodami a rozdíly. Např. mezi Sókratem, Platonem a Aristotelem. Svérázný výklad autorka přináší k pojetí nejen Feuerbachovu, Kierkegaardovu (copak je to za „zhroucení světa po rozchodu s Reginou Olsenovou“, když je záměrně uskutečnil a vysvětlil?)(a vůbec, číst Kierkegaarda opravdu nejde číst stejně důvěřivě jako Gallána). 
Nemyslím, že vymezit psychologii je o dost snazší než vymezit filozofii; a nevím, jakou roli v práci má to, kterou definici filozofie pokládá autorka za „nejlépe formulovanou“ (str. 25) (hlavně, když přitom nic z té definice opravdu nikde v práci ani necikne, natož aby bylo využito).
Nemá smysl uvádět a rozebírat vše. Stále je ještě hodně stran práce, o kterých zde nepíši. Autorka se musí teprve s materiálem (na)učit pracovat.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

„Nevyhověla“.

Datum: 4.5. 2013 								Podpis: