Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce bakalářská

Posudek oponenta

Práci hodnotil: Mgr. Miloš Kratochvíl, Ph.D.

Práci předložila: Lenka Populová

Název práce: Zkušenost a význam smrti v lidském životě

1.	CÍL PRÁCE

Cílem bakalářské práce je, dle autorčiny formulace, seznámit s problematikou smrti v lidském životě a zjistit, jaký má smrt význam pro lidský život z pohledu emocionálních stavů. Není jasné, zda z hlediska osob umírajících, nebo osob jim blízkých. Oborově se má práce pohybovat na pomezí psychologie a filosofie. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ 

Soudě podle obsahu by práce mohla být poměrně dobře utříděným přehledem faktorů, které se podílejí na vzniku určitého typu a intenzity emocí spojených se zkušeností s umírajícími. Avšak hned po přečtení prvních odstavců berou všechna očekávání za své. Práce je evidentně sepsána narychlo, nepromyšleně, autorka text po sobě zřejmě ani nečetla. 

Práci tvoří dvě části. První se týká emocí souvisejících se smrtí, druhá faktorů, které se na jejich vzniku podílejí.
Hlavní náplní té první (kap. 2) jsou emoce umírajících, z nichž nejvíce místa je věnováno strachu. Nejdříve se autorka pokouší o přiblížení toho, co strach je, potom to aplikuje na danou problematiku. Proti tomuto postupu nelze nic namítat. Další emoce a pocity jsou zmíněny jen krátce, až na výjimky bez odkazů na literaturu. Kapitola o pozitivních emocích (2.1.2.) má asi být doplněním předchozí (ve smrti lze najít i pozitivní emoce – s. 16), ale věnuje se něčemu úplně jinému než emocím umírajících. Jejím předmětem je podpora umírajícím.  
Druhá hlavní část pojednává o determinantech emočního vnímání smrti, je přehledná, ale opět zpracovaná s minimem zdrojů, anglicky psaná publikace je zmíněna jen jednou, kvůli poměrně známé informaci. Evidentně je zařazena jen proto, aby tam byla. Kap. 3.1. naznačuje, jak smrt blízkých prožívají děti. Téma vážné, ale zpracované nedostatečně, vágně, s často se opakujícími informacemi a minimem zdrojů.
Následuje přehled sociálních faktorů (kap. 3.2), o němž lze říct totéž. Navíc zde zaujme skutečnost, že když už je práce omezena na tzv. západní kulturu (a nic proti tomu), není v části o nábožensko-filosofických faktorech zmínka o křesťanství ani o filosofii (s výjimkou zmínek o Epikurovi a stoicích, navíc bez odkazů). Je zde popsán  názor O.Pertolda, ale není odkaz k žádnému, ani sekundárnímu zdroji. Totéž o lze říct i o zmínce o Platónovi (s. 31). Odkud autorka čerpá a proč to neuvádí? 

Práce nemá ujasněnou koncepci, jde spíše o jakousi koláž vyčtených informací. Text není zcela souvislý, věty na sebe mnohdy nenavazují, jsou neúplné, často obsahují pravopisné chyby a překlepy (je jich tolik, že je ani nestojí za to vyjmenovávat), často jsou nesmyslné, mnohdy sdělují banality nebo opakovaně tutéž informaci (např. druhý odst. na s. 8, nebo např. kap. 3.1.2., kde v podstatě každá druhá věta říká totéž). V textu najdeme i bizarnosti jako: „… se smrtí se člověk setkává na základě zkušenost, která je vlastní a cizí“, smrtí je člověk „vyrtžen ze svého důvěrně známého každodenního života“ nebo dokonce „díky smrti člověk musí přerušit své mezilidské vztahy“ (to vše na s. 8), dále namátkově „v minulosti lidé častěji umírali“ (s. 25), „… s vytvořením kvalitní lékařské péče je dnes možné poskytnout umírajícím potřebnou lékařskou péči“ (s. 25), apod.

Některá tvrzení jsou nepravdivá, nebo nedokazatelná. Na s. 1 autorka píše, že člověk se smrtí setkává po celý svůj život. Kolik mrtvých nebo umírajících lidí ve svém životě viděla na vlastní oči? Pokud pracuje v nějakém zdravotnickém nebo hospicovém zařízení, nelze její zkušenost vztahovat na celou společnost. Hlavně je ale toto tvrzení ve sporu s kap. 3.2.1. o tabuizaci smrti v současné společnosti
Takových tvrzení, o jejichž pravidvosti lze pochybovat, je v práci více. Další je např. na s. 8, kde autorka tvrdí, že „zvíře si je vědomo své konečnosti pouze ve chvíli, kdy umírá“. Některé druhy patrně ano, ale takto obecně to tvrzení pravdivé není (uvědomuje si např. umírající mravenec svoji konečnost?).

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA 

Práce obsahuje několik různých způsobů odkazování na zdroje (v závorce v textu, v poznámce pod čarou) i jejich uvádění (někdy celé křestní jméno, někdy jen první písmeno), rozdíly jsou i v řádkování poznámek pod čarou (prakticky na každé straně, kde je více než jeden odkaz). U některých přímých citací chybí odkaz na zdroj (s. 8, 22).
Pokud jde o samotnou práci s literaturou, autorka odkazuje poměrně málo, na mnoha stranách je jen jediný odkaz. Na s. 12 a 13 je jeden dlouhý, víc než celostránkový citát. 
Někteří autoři jsou uváděni s titulem (Haškovcová, Kübler-Ross, Moody), jiní ne (všichni ostatní). Jméno Elizabeth Kübler-Ross je někdy uváděno přechýleně, někdy nepřechýleně, rovněž pomlčka mezi jejími příjmeními je psána několika způsoby.

Text je plný pravopisných chyb (i/y, interpunkce), o stylistických nedostatcích nemluvě.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE 

Práce má mnoho nedostatků. Téma je zajímavé, aktuální a vážné. Ale způsob jeho zpracování dobrý není. Nedostatky spatřuji především v neujasněné koncepci a v práci s literaturou. Na zdroje je odkazováno nedostatečně, dalo se z nich vytěžit mnohem více. Práce není pečlivě napsána ani z hlediska pravopisného a stylistického. Její úroveň nepovažuji za dostatečnou.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ:

1.	Na s. 20 píšete, že novorozenci jsou schopni ublížit sami sobě. Můžete uvést několik příkladů takového ubližování? 
2.	Na s. 24 píšete, že dnešní lidé rádi veřejně sledují smrt. Můžete to upřesnit, nejlépe na nějakém příkladě?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA: nevyhověla 

Datum: 	 9.5.2013								Podpis: