Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: 			diplomová

Posudek: 		vedoucího

Práci hodnotil:		Kryštof Boháček, Ph.D.

Práci předložil(a): 	Gabriela Hřebačková

Název práce: 		Erós v antické kultuře a myšlení

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Diplomantka si za cíl vytkla analyzovat funkci eróta v rámci politických struktur hellénské kultury, především pak demokratické attické polis V. století. V rámci této široké – v starořeckém smyslu politické problematiky, interdisciplinárně zahrnující historii, literaturu, dějiny státu a práva, historickou sociologii, politologii či kunsthistorii – se pak specificky zaměřila na Platónovy texty jako určitý průsečík a – opět v hellénském smyslu – květ celého dosavadního vývoje attické politické kultury, jenž jednak všechny zmíněné aspekty reflektovaně spojuje, jednak je v jistém smyslu překonává a ukončuje. 
CÍLE PRÁCE BYLY NEPOCHYBNĚ NAPLNĚNY. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Zvolená, zdánlivě populární či líbivá problematika, není vůbec snadným polem pro seriózně pojaté akademické bádání. Za prvé spojuje již výše naznačené spektrum dnes samostatně profilovaných vědeckých disciplín, za druhé a především ale vyžaduje enormně široký rozhled v dané problematice, dostatečný background ve smyslu hluboké a skutečně rozumějící obeznámenosti s množstvím pramenných textů na jedné straně a textů sekundárních na straně druhé. Klíčovou schopností pro úspěšné zvládnutí dané problematiky je totiž schopnost překročit stávající konceptualizaci centrálních otázek a nahlédnout celé široké pole, v němž  erós v antice funkčně působil, spíše „hellénskýma očima“, či přinejmenším z posice poučené otevřenosti, již předem ochotné přehodnotit vlastní, současná schémata a předsudky. 
Vedle toho je ovšem takové zkoumání neustále nuceno prokazovat neobyčejnou míru odbornosti a erudice, protože nutně musí vycházet z dobových pramenů a pracovat s nimi způsobem na jedné straně metodicky přísným, na druhé straně ovšem sledovat ty roviny oněch textů, které obvykle nejsou v centru pozornosti. Ještě mnohem obtížnější je pak tato úloha v konfrontaci se sekundární literaturou, která, jak jsme uvedli, musí nutně zahrnovat položky z celého spektra vědních disciplín, avšak badatel s nimi musí pracovat interdisciplinárně, tj. kriticky a z principiálně odlišné výchozí posice, než byla většina oněch současných studií vytvořena.
Autor tak musí disponovat nejen (v oblasti bádání o antickém starověku již tak ve srovnání s jinými obory vždy mimořádnou) erudicí, ale také badatelskou a autorskou zralostí a vyspělostí, s níž musí být schopen volně se pohybovat mezi specializovanými diskurzy, často autoritativně selektovat i v rámci respektovaných pojednání a zejména udržet takto interdisciplinárně „rozkročenou problematiku“ v tvůrčí, obsahové i formální jednotě. Sami Helléni totiž mezi politikou a společností, veřejností a soukromím, zákony a právem, literaturou, vědou a filosofií v silném smyslu nerozlišovali a zvláště takové všeprostupující fenomény, jakým je právě erós, vnímali spíše komplexně, jak to koneckonců velmi zasvěceně ilustruje autorčina analýza mytologické konceptualizace eróta: Erós samozřejmě není nejmocnějším z Bohů ani není na prvém místě co se týče kultu, nicméně ani vládce všech Bohů Zeus mu nedokáže vzdorovat a v rámci kultu – stejně jako v případě ostatních Bohů – je Erótem jaksi „kontaminován“, resp. je tímto inherentním „spodním proudem“ bytostně prostoupen. Totéž pak platí pro polis, výtvarné umění, intimní mezilidské vztahy a v neposlední řadě i filosofii. 
Autorka se s „meandry“ této - pro postmonoteisticky sekularizovanou kulturu mimořádně obtížně uchopitelné – problematiky dokázala vyrovnat s obdivuhodnou jistotou a přesvědčivostí.  
Po metodické stránce práce sestává ze dvou hlavních bloků. První propojuje současná historická, politologická, literární a mytologická bádání do jakési komplexní báze, sestávající z jedné strany z faktografie, z druhé stran pak na racionální konstrukci na základě kritické konfrontace jak vzájemné, tak s pramennými texty (strany 3-33). Druhý blok je postaven na konfrontaci dosažených výsledků s textovou analýzou problémově relevantních pasáží Platónových dialogů (strany 33-47). Platónova filosofie se v autorčině čtení jeví jako zcela specifické uchopení všeobecně hellénské problematiky eróta nejen kvůli vědomé tematizaci a hluboké (sebe)reflexi (to, jak autorka dokládá, můžeme sledovat již u Homéra, nebo v ustavení specifických politických institucí typu erastés-paidika), ale zejména ve fundamentální reorientaci celého diskursu bez zatracení jeho výchozích momentů a tudíž bez ztráty klíčové dynamiky.
Poslední částí je diplomantčina analýza erótické problematiky z ženského úhlu pohledu, což autorce umožňuje zaujmout určitá osobní stanoviska a celé zkoumání zasadit do aktuální perspektivy. Tento „dodatek“ na s.48-69 bychom mohli označit za příkladnou ukázku toho, jak funkčně a konstruktivně mohou „gender studies“ obohacovat solidní akademické bádání bez (pro tento žánr obvyklé) rušivé kontaminace. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formální stránka plně odpovídá úzu v oboru obvyklému. Ilustrace v příloze jsou, vzhledem ke zvolené problematice, mimořádně vhodné a celé zkoumání obohacují o další – a to velmi podstatnou – rovinu. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce je pečlivě zpracována, má vyváženou syntetickou i analytickou část a pracuje s dostatečným množstvím sekundární literatury (50 titulů). S předkládanými závěry lze souhlasit a jsou metodicky náležitě odůvodněny. Autorka se také dané problematice nevěnuje ad hoc, jak dokládá i její autocitace v bibliografii.
Pro plnohodnotnou odbornou publikaci na poli klasických studií by nicméně bylo v prvé řadě nutné prostě vycházet z PODSTATNĚ širšího zázemí primární literatury, zejména autorů, kteří ani nebyli do češtiny přeloženi nebo jsou jen obtížně dostupní ve výborech a starých nevyhovujících překladech (lyrika, tragikové, zlomky Platónových současníků, rétorika, historiografové, zlomky epiky), a samozřejmě pracovat i s řeckým originálem. To neznamená, že by se nutně závěry musely změnit, ale musely by být pramenně více zakotveny. Nezastírám, že by to znamenalo cca 5 let soustředěné práce (např. během doktorského studia). Za druhé postrádám komplexnější závěrečnou filosofickou reflexi, explicitně formulující originální tezi, a plné využití potenciálu odvedené práce větší vzájemnou integrací první a druhé části.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ:

(1)	Z jakého důvodu právě demokracie musela nejdůsledněji trvat na filia a odmítat erós ve vztahu k manželce?
(2)	V celé práci je trochu mimo střed zájmu klíčový hellénský koncept paideia. Mohla byste jej integrovat do vaší interpretační perspektivy?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA: 

Práce je z uvedených důvodů na rozhraní mezi hodnocením „výborně“ a „velmi dobře“.
Navrhuji VELMI DOBŘE; v případě přesvědčivé obhajoby bych se eventuálně klonil k lepšímu hodnocení.

Datum: 								Podpis: