Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová / bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího / oponenta

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): PhDr. Daniel Špelda, Ph.D.

Práci předložil(a): Marie Sádlová	

Název práce: Politická filosofie osvícenství

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce, kterou předložila Marie Sádlová, „je popsat a vysvětlit vybrané pojmy některých osvícenských filosofů na základě jejich primárních děl. Vzhledem k rozsahu, jaký dané téma představuje, se práce zaměří pouze na vybraná díla…“ (s. 6) Z důvodů přehlednosti a systematičnosti se Sádlová soustředila na čtyři pojmy: přirozený stav, přirozené právo, společenskou smlouvu a revoluci. Po krátkém úvodu se Sádlová zaměřuje postupně na vybrané představitele osvícenské politické filosofie a přitom se vždy soustředí na čtyři vybrané pojmy. Cíl práce byl takto naplněn. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce Marie Sádlové obsahuje přednosti i nedostatky. Pozitivně hodnotím zejména tři věci: a) práce s prameny: Sádlová zvládla přečíst netriviální množství osvícenské literatury, včetně dnes již pozapomenutých autorů, jako je Mably nebo Morelly; k tomu náleží i práce se sekundární literaturou: Sádlová se opírá o poměrně dobře zvolený soubor sekundární literatury, s kterým dovede dobře pracovat. V úvodu (s. 7) také jasně naznačuje, proč pomíjela literaturu dostupnou v češtině a soustředila se na zahraniční publikace. b) Vynikající závěr: Sádlové se podařilo vyvarovat trapné snahy o tzv. aktualizaci filosofií minulosti a místo toho poměrně přesvědčivě ukazuje skutečnou relevanci přirozenoprávní teorie ve 20. století. c) Oceňuji také snahu o systematický přístup k tématu – ale současně tak přecházím i k negativním rysům práce M. Sádlové: a) Snaha o systematičnost někdy vedla až k přílišné mechaničnosti (mechanické uplatňování předem zvoleného výkladového modelu) a především tato snaha nebyla završena komparací představených stanovisek, ke které zaměření na čtyři vybrané pojmy přímo vybízí. b) Práce je povětšinou popisná a nepřesahuje bohužel obsah standardních přehledů této problematiky žádným zvláštním nápadem nebo postřehem. c) Schází kritické čtení samotných pramenů: ty jsou většinou využívány jen jako zdroje citátů dokládajících teze vyčtené ze sekundární literatury. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Stylistická úroveň práce je na vysoké úrovni a určitě převyšuje běžný standard studentských prací. V práci se jen občas vyskytují chyby nebo překlepy (viz např. s 28). Způsob citování je jednotný a odpovídá zvyklostem v oboru. Snad jen citace z cambridgeských přehledových prací mohly být udělány důsledněji – např. v pozn. 82 schází údaj, že se jedná o citát z kapitoly, kterou napsala S. Tomaselliová. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce Marie Sádlové obsahuje vyváženě přednosti a nedostatky, a proto považuji za logické hodnotit práci „středovým“ hodnocením: Navrhuji proto hodnocení velmi dobře. 

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

velmi dobře

Datum: 	5. května 2013							Podpis: